Durant molts anys, els paleontòlegs han classificat els mamífers fòssils com a consumidors d'animals o de plantes en funció d'un parell de mesures simples de distància de les seves dents. No obstant això, aquestes mesures podrien ser enganyoses, segons els resultats recentment publicats per Jan van Dam, Josep Fortuny i LJ Van Ruijven a la revista de 'Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology' (Palaeo3).
Investigadors del grup de Paleobiologia Evolutiva de l’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont (ICP) han publicat un article a la revista Biological Journal of the Linnean Society on estudien els diferents factors que determinen el creixement de l’esmalt dental amb l’objectiu d’establir quin mètode permet fer inferències de forma més acurada sobre el cicle vital d’espècies de mamífers extintes. L’estudi conclou que la quantitat de cèl·lules productores d’esmalt que es diferencien en un moment donat és un millor indicador que la quantitat d’esmalt que produeix cada cèl·lula, ja aquest segon està condicionat per factors externs com adaptacions a la dieta.